Goddag. Har De en drager her på stedet?
Jeg vil have mine kufferter ned på kroen.
Jeg plejer selv at bringe bagagen ned mellem ekspresserne.
Er det dem der? Det var dog et par store kammerater.
Sikke en masse plakater, der er på.
Man kan jo næsten ikke se, hvad der står på dem.
Så skulle vi vel se at komme af sted igen, Clausen?
- Må vi køre? - Ja. Kør bare.
Nå ja, så kører vi.
(fløjter til afgang)
Jeg skal nok tage kufferterne. Kan De selv finde vej til kroen?
Det går nok. Det er ganske vist mange år siden, men jeg er født her.
Hvem er ham, der vender bunden i vejret på trillebøren?
Han er ikke rigtig klog.
Hvorfor kører De med bunden i vejret på trillebøren?
Ellers bliver den jo fuld af møg. Så tosset er jeg da heller ikke.
Lise! Kom her, så skal du se.
- Hvad er der? - Kom nu bare. Kom nu.
- Gud ved, hvad det er for en fyr? - Ja, jeg kender ham ikke.
Han ser ud til at være udenlandsk. Hvad mon han vil her?
- Goddag. - Goddag.
Goddag, kromand. Kan jeg få et par værelser hos Dem?
Det kan De vel nok. Skal De have to?
Ja tak. Jeg skal bo her nogen tid.
- Hvor kommer De fra, med forlov? - Australien.
- Australien?! - Ja.
Hvis De vil vise mig værelserne? Min bagage kommer om lidt.
- Jo... værsgo. - Tak.
Hør, hvad var det for en, der gik ind i kroen?
En fra Australien. Han ville have to værelser.
Australien... to værelser... Hvad vil sådan en fyr her?
Det er vist noget pladder.
- Ved du mere om ham? - Nej.
Trine, der er kommet en neger.
Han bor henne på kroen, og han har to værelser.
- Uha, hvad så? - Jeg er da ikke bange.
Næh dog. Du kan sagtens. Det er en skam, man ikke kan blive fræk.
Han er fra Australien. To værelser inde på kroen.
- Jøsses! Så har han vel penge? - Ja.
Jeg tror, han er guldgraver.
Jeg løftede på en af kufferterne. Den var tung som bare pokker.
Nu så jeg ham. Han er noget af det lækreste.
Fra Australien? Det er nok det rene pjat. Han er snarere fra Mariager.
(synger)
Nå...
- Niels... - Ja.
- Der er fine folk i byen i dag. - Hvem er det? Kongen?
Nej, det skal være en guldgraver fra Australien af.
Hvad rager det mig?
Nå... ja ja.
Værsgo, Niels. Du trænger vist til en lille forfriskning.
Tak, bette Lise. Hvor er det skønt.
Hvor har du været flink. Alt det har du lavet i formiddag.
Ja, det er også en fin bestilling at save brænde.
Det får både konge og kejser tiden til at gå med.
Så skulle du egentlig have krone på.
Skidt med det. Bare jeg får en krone for det.
Det er en skøn kaffe, Lise. Det er ikke de bønner, I selv handler med.
- Så så. - Det er det nu ikke.
Nå... her er kaffeslabberas.
Du er da en farlig tid om den smule pindebrænde.
Niels har gjort meget andet. Fejet gården og gjort rent i kælderen.
Nå... se nu at blive færdig.
- Tak for kaffe, bette Lise. - Velbekomme.
- Jeg er ellers færdig nu. - Nå, hvor møj skal du så have?
Det må Mikkelsen selv bestemme.
Du er på kost, skråtobak og nu kaffe. 50 øre.
Ja, hvis jeg fik 75, så var det jo endnu bedre.
75? Ja, det er en god betaling. Du drikker dem vel op?
Nej nej, Mikkelsen. Jeg sparer sammen. Jeg skulle gerne klippes i næste uge.
- Du var jo fuld i fredags. - I fredags?
Ja, men da var vi vist fulde de fleste af os.
Nå, her har du dem så.
- Pas nu godt på dem. - Det skal jeg. Farvel, Mikkelsen.
Drukmås.
- Melbourne. - Hvad mon der er i de kufferter?
Der er vel guld og diamanter. Han kommer jo fra Australien.
- Goddaw. - Goddaw, Niels.
Nå, der tog jeg dig, hva'?
- Goddaw. - Goddaw. Der har vi Niels Pind.
Du gi'r vel en omgang?
Det har jeg skam ikke penge til. Jeg har lige til en halv kaffe.
Jeg er knageme selv så tørstig.
- Må jeg sidde her? - Sæt dig bare ned.
Marie? En halv kaffe.
En halv kaffe.
Det bliver dejligt med en halv kaffe. Jeg har trængt til den hele dagen.
Nå, er det dig, Marie?
- Værsgo, Niels. - Tak skal du have.
Ja, Niels, hvis du ikke havde drukket kaffepuncher hele dit liv, -
- havde du været en rig mand.
Ja, hvad var der ved det?
Så skulle man jo betale skat.
Ah! ...Åh!
Hør... kender De en gammel mand her i byen, der hedder Niels Pind?
Ja, det gør jeg rigtignok.
- Bor han endnu i sit gamle hus? - Ja, det tror jeg da.
Han sidder derinde.
Din laban!
Goddag, far.
Det kan da ikke passe. Det kan da ikke være dig, Jens.
- Jo, det er mig, far. - Nej, hvor var det da skønt.
Og du er kommet hjem.
- Har du det godt, far? - Ja. Jeg har det godt.
Jeg har det rigtig godt. Hvor var det da skønt.
Og du ligner dig selv, far. Du er måske blevet lidt mere grå med tiden.
Nå ja, det...
Det er nu nok skidt det meste. Jeg kan jo vaske mig.
Skal vi gå op til mig, far? Vi har jo en masse at snakke om.
Lad os det, bette Jens.
(Niels pind ler forlegent)
- Kromand, hvad hedder De for resten? - Kristensen.
Kan De servere en god middag for min far og mig på mit værelse?
- Hvad skulle det være? - Hvad har De?
- Vi har kyllinger. - Udmærket. Hvad har De mere?
- Og flynder og jordbær. - Kan du lide jordbær?
Det behøves ikke. Det får jeg hver dag.
Så skal vi ikke have jordbær. Men vi skal have Deres bedste rødvin.
Det skal jeg nok ordne.
Nu skal I sgu snart have tak. Niels Pinds søn!
- Det var søreme da en nyhed. - Ja, det er vist.
Hanne? Ved du hvad? Han er slet ikke neger.
- Har du set ham? - Jeg har snakket med Marie fra kroen.
Det er Niels Pinds søn. Og han er helt hvid.
Mon Niels Pind er glad, fordi hans søn er kommet hjem?
Næ. Så får han ikke lov til at drikke kaffepuncher.
Det er Niels Pinds søn!
Nu sidder de og æder flynder og kylling.
Jeg synes slet ikke, han er pæn. Og han er Niels Pinds søn.
Jeg er ligeglad. Han smilede til mig.
Og du blinkede til ham. Det så jeg godt.
Ja, hvis d'herrer så vil behage at tage plads?
Ja tak. (Mikkelsen banker i bordet)
Ja, se... jeg vil jo altså bare sige
Jeg er jo ikke nogen taler, men jeg vil bare have lov at sige, -
- at jeg har stillet mine stuer til disposition her, for...
...her er jo, om jeg så må sige, byens centrum og her...
...dernæst vil jeg give ordet til dagens hovedtaler, lærer Jensen.
(banker i bordet) Hr. lærer Jensen har ordet.
Først vil jeg takke Dem, mine herrer, for så venligt at komme til stede.
Jeg har henvendt mig til Dem som de mest formående blandt byens borgere, -
- der har både evnerne og det åndelige udsyn til at støtte sagen.
Se, det gælder for os mennesker om ikke alene at gå på Jorden,-
- men også leve et åndeligt liv, der hæver os over døgnets strid og stræb.
Ja, vi kommer ikke uden om ånden. Det gør vi ikke.
De fleste mennesker lever kun med deres overflade, -
- men det dybere liv, det forunderlige, det slumrer.
Men i dybden, der sukker sjælene. Mennesket piler af sted -
-fra morgen til aften for at holde det daglige liv gående.
Det er hele synspunktet på livet, der er så rasende forkert
Det er guldet, der lokker menneskene. Man jager igennem vejstøvet, -
- men roserne langs vejen har man ikke tid til at glæde sig over.
Næ, for dem æder køerne.
Åh, Allerup.
Vi må lære menneskene på ny at finde livet.
- Derfor skal vi rejse kulturhallen. - Bravo!
En hal skal det være, og højt skal den hvælve sig.
Et tempel for fremtidens folkekultur.
Til den ene side gymnastiklokaler, svømmehal, det legemlige.
Til den anden side bibliotek, læsesal, museum.
I midten skal den kunstnerisk smykkede hal rejse sig.
Hvor folket skal samles til sang og tale, skuespil og koncert, -
- til udstilling og fest.
Se, dét er min manddomsdrøm.
Hvor er det smukt.
- Tak for de ord, frøken Lise. - Jeg synes bare, det lød så smukt.
Det er jo for tidligt.
Mine herrer, det var i kone træk, hvad jeg foreløbigt havde at sige.
Mine herrer, det er en stor og alvorlig sag.
Inden vi går videre, må vi nok vælge en formand for kulturudvalget.
- Jeg ved ikke om... - Det var en ordentlig mundfuld.
Ikke så få skal gå i vandet, inden den svømmehal bliver bygget.
- Dette her er en alvorlig sag. - Ja, men vi må gå grundigt til værks.
Sig mig, skal der vand i den?
- I hva'? - I svømmehallen!
- Ja, naturligvis. - Hvor vil I få det fra?
For den pøs vi har i byen er ikke engang nok til Mikkelsens ænder.
Og der er 20 km til den nærmeste sø.
Der er da vand nok i fjorden.
Hvis De kan få det til at rende op ad skrænten, er De dygtig.
Vi kender Dem nok, dyrlæge Allerup. Der er ingen, der tager Dem alvorligt.
Hvad fa'en skulle jeg så med for?
Mine herrer, skulle vi nu ikke komme til sagen?
Jeg synes, vi skal skride til valget af en formand. Jeg vil...
Jeg synes, Mikkelsen har så travlt med at få den formand valgt.
- Er det en sigtelse? - På ingen måde.
Jeg synes bare, en orden ville pynte godt på Deres brede barm.
Det er noget pladder.
Hvis vi får stablet det her på benene, -
-får den højtærede formand utvivlsomt en krusedulle i knaphullet.
- Den risiko tør De vel nok løbe? - Her er tale om alvorlige sager.
Tænk, det kommer fuldstændig bag på mig.
- Hvorfor er De også med i udvalget? - Jeg repræsenterer den sunde fornuft.
Så skulle De bruge den. Bygningen skal og må ligge...
I den vestlige ende af byen.
Jeg synes nu, den skulle ligge nede ved tørvemosen. Der er så skønt.
Ja! For at du kan få solgt et par af dine byggegrunde, hvad?
Den sag er for stor til, at nogen tænker på sin egen fordel.
- Hvad griner De ad? - Må man nu ikke le i udvalget?
Her er byens centrum, her er kroen, her er alting...
- Ja, og her bor Mikkelsen! - De sidder bare der for at ærgre.
Vi har dog også byggegrunde i den vestlige ende af byen.
Skal vi så vælge en formand?
Jeg synes, vi skal vælge Mikkelsen. Han er byens største skattesnyder...
Yder, mener jeg. Hvem stemmer for Mikkelsen?
Jeg takker for det ærefulde hverv, som jeg skal røgte med Guds hjælp.
Tag en cigar. Lise! Så kan du komme med drikkelsen.
Nu gælder det om at skaffe den fornødne kapital.
Vi må alle sammen rundt i byen med nogle lister -
- og få folk til at tegne sig. Enhver må yde sit bedste.
Hvad yder De, kære Mikkelsen?
De må gå i spidsen med et godt og dyd eksempel på offervilje.
Var det derfor, at jeg skulle være formand?
Hvor kan De tro det?
Det var kun på grund af Deres personlige charme og kultur.
- Mikkelsen! - Ja.
- Undskyld, men... har I hørt det? - Hvad for noget?
Hvorfor kommer du her? Vi sidder i møde. Hvad vil du?
Ham australieren, som er kommet hjem, er Niels Pinds søn.
Hvad er det for noget pladder?
De siger ude i byen, at de sidder på kroen og spiser fin middag med vin.
Spis dog nu, far. Du er sikken mere sulten.
- Jeg troede, vi var færdige. - Nej, spis dog nu bare.
- Skål, far. - Skål, Jens.
Du drikker ikke noget. Kan du ikke lide den?
Den er helt god, hvis man fejler noget...
- Du er mere vant til en snaps, ikke? - Ja... det sker jo.
Marie? Kom med en flaske snaps.
Ja, kære venner, så kan vi godt hæve mødet og se at komme hjem.
Vi får vel ikke mere. Farvel, og tillykke med det.
- Farvel, min pige. - Farvel, kære svoger.
Kom godt hjem.
Lise...
...jeg blev så glad, da De kom ind. Det var som en sol over vort værk.
Jamen... jeg beundrer Dem også. De er altid fyr og flamme.
Og Deres stærke tro på idealerne. Men kan De nu få penge til alt det?
Det skulle ikke være så svært Når bare vi løfter i flok.
- Hele ungdommen. - Ungdommen? De har da ingen penge.
Nå nej... men... så må de, der har, spæde til.
- De får mange vanskeligheder. - Jeg er ikke bange for modstanden.
Jeg overvinder vanskelighederne, men Lise, vi vil ikke snakke om penge.
Skal vi ikke gå en tur i skoven? Der er så smukt.
Det koster i hvert fald ikke noget. Jeg sætter lige glassene ud.
Nå, det var ellers et velsignet møde.
Han fik da portvinen frem til sidst.
Og cigarerne.
- Det var godt, vi fik Mikkelsen med. - Ja, han vil pynte på bidragslisten.
Er det ikke for tidligt at gå hjem?
Vi skulle kanske lige nappe en enkelt?
Jamen tror I, det går?
For de de sidder jo nok og lurer derhenne i vinduet.
Maren!
Se de tre luskefyre. Nu har de været til kulturmøde.
Og nu skal de over på kroen og havde snuden fyldt.
Gid fa'en havde de sladderkællinger. Nå, vi går ad bagvejen, som vi plejer.
- Sidder du nu godt, far? - Ja, Jens. Jeg sidder dejligt.
- Det er ran at se dig så rask. - Jeg har det knageme herligt.
Og nu er du kommet hjem. En skam, vi ikke tog hunden med.
Jeg tænkte ikke på, jeg skulle til fin middagsmad, så var han kommet med.
Så havde du vel også klædt dig om?
Klæde om, nå ja... Jeg ved ikke, om det var blevet bedre af det.
Jeg skal nok give dig et sæt tøj, far.
Tak for det, Jens. Jeg plejer jo ikke at komme videre ud,-
- så jeg har ingen sådan rigtig... smoking.
- Du får af mig, hvad du trænger til. - Mange tak, men ingen penge.
Jeg behøver ikke så møj. Og jeg tjener også lidt hist og her.
- Ved hvad? - Mere sådan ved havearbejde.
Kunne du så ikke gøre lidt ved mors grav? Den trænger til det.
Jo.
- Bare jeg kan finde den. - Jeg fandt den da med det samme.
Nå... Sig mig, hvordan klarer du dig ellers med mad og sådan?
Jo, jeg får jo lidt, hvor jeg sådan kommer.
Og når jeg ikke kommer nogen steder, så laver Skruk-Hanne noget.
- Skruk-Hanne? - Hende kan du vel ikke huske?
Hun er flink ved mig. Hun giver mig morgenkaffe.
Hun er sådan en slags skøge.
Ja, det er... Det er noget sladder.
Hun er ellers syjomfru her i byen. Hun er skam dygtig.
(Niels Pinds søn ler)
Skruk-Hanne, hun er skam god nok.
Goddaw.
- Goddaw. - Næ, bi lidt.
Tal ikke til mig, hvor alle mennesker kan se os. Hvad vil du?
Jeg trænger så hårdt, Mikkelsen.
- Til lidt penge. - Er du rivende gal?
Jeg kan ikke give dig penge her. Jeg er blevet formand for kulturudvalget.
- Tillykke da, Mikkelsen. - Lad være, for pokker. Skrub af.
- Jeg kommer, når det bliver mørkt. - Tak for det. Farvel, bette ven.
Kristiane, skynd dig at komme her! Skruk-Hanne.
Nej, er du der, bette Mikkelsen?
Hvad skal det sige, at du render op til mig? Vil du kompromittere mig?
Nej nej, Mikkelsen. Du er tit kommet til mig. Jeg ville gøre gengæld.
Vrøvl! Jeg kan ikke blive ved med at fylde penge i dig.
Penge?! Fylde i mig? Din sølle fedthas.
De par gaver, du har givet mig, er jeg ikke blevet fed af.
Det var heller ikke af den grund, jeg indlod mig med dig.
Jeg var dum og blød nok til at tro, at jeg holdt af dig.
Men det er for længst forbi, -
-for du behandlede mig rigtig skidt!
Jamen... hvad mener du med den snak?
Jeg mener... Det er ikke mig selv, jeg snakker for. Det er lærer Jensen.
- Jensen? Hvad kommer han dig ved? - Han er sådan en flink, ung fyr.
Han er god ved Niels Pind og mig. Vi vil gerne gøre lidt for ham.
Hvad er det da, du vil?
Du sagde jo, du var blevet formand for det her udvalg, -
- der skal bygge hans kulturfond, eller hvad det hedder.
Du ejer jo den store grund nede ved Elleskoven, -
- hvor han så gerne vil bygge.
Så synes Niels Pind og mig, at du skulle forære ham den grund.
- Forære? - Ja. Så ville han blive så glad.
Er du da splintrende gal? Den grund skal koste 8.000 kroner.
Det er derfor, jeg er gået ind i al møget.
Det er jeg nok klar over. Jeg synes alligevel, du skulle gøre det.
Sådan til minde om vores kærlighed. Det ville også være en god gerning.
- Dem har du ikke gjort for mange af. - Det er det frækkeste, jeg har hørt!
Hvad rager du dig ind i min grund for og snakker om gode gerninger?
Om vores "store kjærlighed"... årh, hold da kæft.
Man skulle tro, du var i Frelsens Hær, Skruk.
Pøj!
Du behøver ikke følge mig hjem. Jeg kan godt finde vej alene.
Jeg følger dig et stykke. Vejret er jo herligt.
Ja, det er herligt. Årh, nu glemte jeg kødbenene til Nero.
Hva'? Nå, til din hund?
Gå du bare videre, nu går jeg ind og henter dem. Jeg indhenter dig.
Ja, det er godt.
Ritsj, ratsj, filliom-bom-bom med et godt glas rom går vi nedenom
Nå, du kunne ikke nære dig? Du skulle have snuden fyldt.
Godaften, Mikkelsen! Der er sus i Vejrmøllen nu. Vi har fået kyllinger.
Vi har knageme fået en middag som greven af Monte Christo.
Hvad er det for noget sludder? Er det din søn, som gør sig vigtig?
De kan tro, det er en karl fra den store verden. Vi fik også flynder.
Jeg åd knageme, så det brast ud af kæberne.
- Det er jo væmmeligt. - Det smagte skam nydeligt.
- Jamen har han da penge? - Ja, hvem kender det?
Han ligger langt uden for vores forstand.
Sludder! Det er jo ikke andet end Niels Pinds dreng.
Næ, men han er knageme... uha, Mikkelsen, De skulle se en flot...
"Tjener! Kold snaps til min far. Nu!"
Jeg har dæleme aldrig kendt mage.
Sådan nogle gør sig til, bare fordi de har et par kroner på lommen.
- Vi kender nok hans herkomst. - Goddag, Mikkelsen.
Goddaw.
Nå, er du der? Jeg snakkede lige med Mikkelsen om vores middag.
Det er da ikke noget at snakke om. Sådan lever Mikkelsen hver dag, -
- kan man se. Så fed og bred som han er blevet.
De er jo blevet en matador, kan man se.
Jeg kan huske, fra jeg var dreng, da De havde den reberbane.
Da var De et skrog, som ingen regnede for noget.
Hvad er det for noget skidt?
En skam, De ingen opdragelse har. Det kniber, når skrog bliver velhavende.
- Hvad bilder du dig ind? - Nå, skal vi gå, far?
Det var det, jeg sagde. Han ligger langt uden for det, vi kan begribe.
Sådan en skiderik.
Godaften. Her kommer min søn og mig.
- Godaften, Niels. - Godaften, Lise. Godaften, Jensen.
Vi har hørt, De er kommet til byen. Jeg var en lille pige, da De rejste.
- Jeg hedder Lise Mikkelsen. - En lille tøs med lange fletninger.
- Dem har barberen taget. - Jeg har lige talt med Deres far.
- Nå, kunne han kende Dem? - Vi talte om noget andet.
Det gjorde vi knageme!
Undskyld, jeg har glemt at præsentere. Det er hr. Jensen og hr. Nielsen.
Hej-didlum-dej, det er skønt at leve!
De er jo blevet voksen. Og køn.
Jeg er vist bare sådan middelhøst.
- Bliver De hjemme nu? - Måske.
Tror De, De kan finde Dem i de små forhold?
Jeg kunne måske gøre dem lidt større.
- Han er knageme ikke billig. - Hvad mener De med større?
- Synes De ikke, det er påtrængt? - Jo, i høj grad. Rent kulturelt.
Spørgsmålet er, hvad man forstår ved kultur.
- Jeg mener åndelig vækkelse. - Så er vi vist ikke enige.
Jeg mener fremskridt, initiativ og gode arbejdsvilkår.
Man kan ikke betale regninger med åndelig vækkelse.
Der er også regninger, man ikke kan betale med penge.
Hvorfor snakke om regninger? Kan vi ikke blive fri?
Det er knageme så ubehageligt.
Jeg må se at komme hjem. Det var morsomt at hilse på Dem.
- Forhåbentlig mødes vi igen. - Selvfølgelig.
Nu skal vi se at komme hjem i halmsækken. Godnat, Jensen.
Godnat, lille Lise. Lad være at snakke om regninger.
- Nå, godnat. - Godnat.
- Spis nu dit horn, Mikkelsen. - Mit horn? Det må jeg vel selv om?
Lad være at sidde og tænke på ham.
Jeg tænker ikke på ham, jeg ærgrer mig bare over ham.
Sådan en negerkomiker.
Lad være med det dumme grin.
- Ved du, hvad han sagde til mig? - Nej. Hvad sagde han?
Det kommer ikke dig ved.
- Han sagde, din far var et skrog. - Nej, at jeg havde været det.
- Jeg synes nu, han er en frisk fyr. - Frisk? Du mener vel fræk?
Hvad bilder knægten sig ind?
Vi har kendt ham, fra han havde enden ud af bukserne.
Det har han jo ikke mere. Han er intelligent og har prøvet noget.
Prøvet noget? Han kan bare prøve på at komme til mig.
Så skal jeg konfirmere ham. Idet hele taget...
Nu er der nogen i butikken. Gå ikke. Jeg kommer igen og skælder ud.
- Jeg må se at komme af sted. - Jeg må give hønsene noget.
- Lise... - Ja, hvad er der?
Hvordan går det egentlig med dig og lærer Jensen?
Lærer Jensen? Hvordan mener du?
- Har han ikke sagt noget? - Sagt?
Ja, jeg mener: Har han ikke bejlet til dig?
Det ved jeg såmænd ikke. Jeg har ikke taget mig af det.
Han er da sådan en retsindig mand med store og høje tanker.
Bare de ikke er for høje for mig,-
- men jeg kan nu forfærdelig godt lide ham.
Jeg kan bare ikke rigtig blive klar over mig selv.
Men nu går jeg i vandet.
Hallo!
- Åh, er det Dem? - Ja, det er bare mig.
- Hvor skal De hen? - I vandet.
- Må jeg gå med? - De er jo ikke stået op.
Det sker som et lyn. Gå langsomt, så når jeg Dem.
- Har De en badedragt? - Nej!
Så vil jeg ikke have Dem med.
- Det var jeg ikke længe om. - Jeg sagde, De ikke måtte gå med.
- Mit tøj er da meget pænt. - Vi skal ikke i vandet med tøjet på.
Jeg skal ikke i vandet. Jeg følger Dem bare ned til stranden.
Er han væk?
Nå.
Jamen du almægtige. Hvad er det dog, der står?
600 millioner. Kristensen! Kristensen! Kristensen!
- Ja, hvad er der? - Han har sat 600 millioner i banken!
Hvad er det for noget?
Den Danske Landmandsbank i København. 600 millioner.
Hvad er det for noget sludder?
Vorherre bevares, det er umuligt. Lad mig se.
"Dags dato..." Det er jo bare 600.000.
- Nå, ikke mere? - Det tænkte jeg nok.
Er du rigtig klog?! Det er 600.000 dollars!
- Det er jo... - Det er 600.000 dollars, dit kvaj!
Tænk! Og det er Niels Pinds dreng.
- Nu kigger De vel ikke? - Jo!
I avisen.
- Hallo! - Hallo!
Far havde nok alligevel ret. Han sagde, De var fræk.
Ja. Ellers var jeg aldrig blevet til noget.
- De er meget selvsikker. - Skal man ikke være det?
Jeg ved det snart ikke. De ligner egentlig Jensen.
- Årh, ham. - Ham skal De ikke rynke på næsen ad.
- Han hjælper de syge og fattige. - Meget pænt. Har han råd til det?
Nej, han er selv fattig.
Men han taler med dem, og han støtter dem moralsk.
- Betyder det så meget? - Ja. Det kommer ikke an på penge.
Der, hvor jeg kommer fra, vurderer man en mand ud fra,-
- om han dur til noget. Kan han skabe værdier?
- Er det nok, synes De? - Ja. Penge er en mands bedste ven.
Det giver ham magt. Jeg har prøvet ikke at have råd til at spise mig mæt.
Nu har jeg penge nok til at spise mig mæt og sætte min vilje igennem.
Jeg har ikke megen respekt for lærer Jensens åndelige værdier.
- Vi unge her er glade for ham. - De måske lidt mere end de andre?
Nå, nu skal jeg hjem at spise. Klokken er mange.
Godmorgen, Kristensen. Giv mig en kop kaffe i en fan.
En frisklavet kop kaffe aldeles omgående!
Nå, De har fan på fra morgenstunden.
Hvem skal hænges inden klokken elleve?
Det er Lars Hansens dødsbo.
Jeg må kigge på det, inden arvingerne piller ved det.
Lars Hansen efterlod sig vel ikke noget?
Nej nej, jeg håber også, det hele går til omkostningerne.
En kaffe.
De kan ellers tro, vi har fået Rockefeller her til Torslev.
- Hvad er det for en? - Niels Pinds søn. Han bor heroppe.
- Han har enden fuld af penge. - Det er da løgn?
Nu skal De bare høre.
Han vader rundt i 100-kronesedler. Og så smisker han for Lise Mikkelsen.
- A' hva'? - Ja.
- Nå ja... så farvel. - Tør De ikke følges med mig længere?
Jeg skal ned at se til min far. Der er en ting, jeg er ked af.
- At De er datter af Mikkelsen. - Kan De ikke lide far?
Han kan vist ikke lide mig. Jeg kaldte ham et skrog i aftes.
Sig til ham, at jeg tager skroget i mig igen. Farvel. Og på gensyn.
- Goddag. - Goddaw. Nå, du kunne finde herned?
Sid ned, Jens. Sid ned. Det er Hanne.
Goddag, Hanne. Jeg hører, De har været god og rar ved min far.
Ja, det har hun knageme, Jens. Du kan tro, hun... uha...
- Hvor er hun god ved mig. - Sludder.
Tak for de nye klæder, Jens.
- De passer godt. - Nej, de passer skidt.
Han ligner en afrakket rigsdagsmand. Jeg skal nok sy det om.
Jeg synes, her mangler noget. Her var da flere møbler.
Hvad skulle jeg med dem? Jeg faldt bare over dem.
- Ja, når du kom ragende og var fuld. - De stod i vejen, i hvert fald.
- Det er Nero, ham her. - Nå, er det Nero?
Nej, du skal ikke komme til ham, for han er så fremfusende.
Gamle hund.
Skulle vi ikke lige skåle med hinanden?
Jeg har en bette dryp stående fra i fjor.
Er det snaps? Det er ellers en dyr vare.
Ja, det er det. Jeg var trofast imod den, da den var fattig og billig,-
- så kan jeg da ikke lide at slå hånden af den. Nå!
- Din gris. - Så tag den med.
Jeg skal nok ikke have noget. Jeg har ikke fået morgenkaffe.
Så kan du tro, Jens, den er god.
Ved I, om der er noget mellem frøken Mikkelsen og denne lærer Jensen?
Noget er der vel altid, når sådan et par går sammen?
Nå, skål. Gå nu væk dernede, nu kommer Lauritz.
Ah! (hikker)
- Hvorfor spørger du om frøkenen? - Ikke for noget.
- Der er nu ikke noget at lave der. - Næ, det er nok lærer Jensens parti.
De er da sådan nærmest forlovede.
Hun er altfor god til sådan et tågehorn.
Ham skal du ikke sige noget ondt om.
- Lærer Jensen er venlig imod os. - Lærer Jensen er en fantasi.
Min far vil ikke tage imod penge. Han trænger til forskellige småting.
Her er et par hundrede kroner. Vil De købe lidt til ham?
Og lidt til Dem selv. Farvel.
Sikke mange penge.
Ja, penge har han vistnok af. Snarere altfor mange.
- For mange? - Ja, for...
Jeg har jo sådan gået nogle år og tænkt lidt på ham, og...
...længtes lidt efter ham. Jeg tror ikke rigtig, han forstår det.
Du skal ikke bryde dig om, at han gik lidt rask.
Jeg tror bare, han blev lidt jaloux på lærer Jensen.
Skål, du gamle gedebuk!
Skål, grevinde Danner.
Ah! (hikker)
(det banker på døren) Ja?
- Hr. sagfører Salling. - Ja. Lad ham komme.
- Vær så god. - Tak. Goddag goddag.
- Noget nyt? - Jeg har noget interessant at sige.
- Værsgo at tage plads. - Tak.
- Fik De noget svar fra banken? - Ja, men det var desværre negativt.
Så ved jeg snart ikke, hvordan i alverden vi skal klare terminen.
Jeg ved det ikke.
Tror De, vi kan finde nogen forpagter til avlsgården?
Ikke som tiderne er nu. Nej nej, det skulle være gjort for mange år siden.
Det forstår jeg, men... jeg forstod på Dem, De har noget at meddele mig?
Der er kommet en ung mand til byen. Han skal være meget velhavende.
Jeg kender ham ikke og ved ikke, hvilke planer han har.
- Men han har mange penge. - Vil han mon sætte penge i gården?
- Nej nej, det tror jeg ikke. - Hvad har De da tænkt Dem?
Hvad har godsejeren tænkt sig, når De ikke kan klare det længere?
Jeg har naturligvis tænkt mig den triste mulighed...
...at måtte gå fra det hele.
Var det så ikke bedre at gå med honnør og sælge? Hvis vi altså kan.
Og til en ordentlig pris.
- Hvad er det for en mand? - En hjemvendt australier, tror jeg.
Han er søn af en arbejdsmand her fra byen.
En arbejdsmands søn skulle altså blive ejer af Søholm?
Nå ja, hvorfor ikke? Kan De skaffe mig i forbindelse med den mand?
Ja, det tænker jeg nok, jeg kan.
Hvordan går det med kulturhallen, Mikkelsen?
Åh, det skidt. Der er sgu ingen, der vil give penge til sådan noget.
Det er da en skam.
Hvis jeg ikke får solgt de grunde, ved jeg ikke, hvordan det skal gå.
Det ved jeg. Så går hele møget på auktion.
Og det kan ikke nytte, du kommer rendende til mig mere.
Du er da min svoger, Mikkelsen.
Ja, men jeg er ikke din finanshovedkasse.
Mikkelsen... kunne jeg ikke få en vaniljeis?
Vaniljeis? Man skulle jo tro, du var født i små kår.
Tjener! En sodavand!
(polkamusik)
(Jens sukker)
Hvor længe skal det Spektakel vare? Her er ikke til at være.
Kunne De ikke tænke Dem at være med i gemytlighederne?
- Jeg har en ekstra fin champagne. - Tak, jeg skal ikke nyde noget.
- Jeg tror alligevel, jeg bliver her. - Nå, det var da godt.
Se, hvad jeg har vundet i tombolaen!
Sådan noget skidt. Det er en af julemandens pelargonier.
Jeg måtte ofre otte lodder og 25 øre for at få den.
- De smider penge ud ad vinduet. - Det går jo til kulturhallen.
Det må De da være glad for. Jeg giver pastinakken til min elskede.
- Deres elskede? - Værsgo, fru Mikkelsen.
Tusind tak, hr. dyrlæge. Hvilken skønhed!
Jeg? Nu ikke lidenskabelig, fru Mikkelsen.
Jeg mente pelargonien.
Det kan være meget godt med det her basarvæsen og tombola.
Men det bliver alligevel til nul og niks.
- Hvordan går det med bidragslisten? - Det er jo ikke meget, vi har fået.
Alle siger, at en mand som Dem skulle have tegnet sig for noget mere.
Der er ingen, der bestemmer over, hvor meget Mikkelsen vil give.
Men de er bare fedtede. Det er sagen.
- Der har vi sgu guldfuglen. - Den vigtigmås.
Han ejer ikke så meget guld, som der er i en kongelig dansk femøre.
Kristensen har nu set nogle papirer fra en bank.
Kristensen... Han har set en gammel kat, har han.
Vi kender nok de hjemvendte indianere, der kommer rendende og vil dupere os.
- Svindel og skidt. - Godaften.
Må jeg have lov at forestille mig? Dyrlæge Allerup.
Vi snakkede lige om Dem.
Vi er en kreds af borgere, der kæmper for en sag af stor betydning for byen.
- Nå, kulturhallen? - Der skal bruges en bunke penge.
Så hvis vi må tegne Dem for et bidrag?
Hvis det drejer sig om en sag til byens gavn, kan De regne med mig.
- Bravo! - Det er ellers mig, der er formand.
- For en ordens skyld. - Mikkelsen gør meget for en orden.
Men en kulturhal har ingen interesse for mig.
- Hvad pokker kommer De så... - De er inde på et forken spor.
Udnyt det, der ligger lige for. Rejs en cementfabrik i kridtbjergene.
Hundredvis kan få arbejde. Pengene vil strømme ind.
Det lyder godt, men hvad med kapitalen og ledelsen?
Pengene kan skaffes. Ledelsen varetages af en, der har prøvet det.
- Du kunne måske lede den? - Hvorfor ikke?
- Det angår jo slet ikke sagen. - Jo.
Den åndelige kultur må arbejde hånd i hånd med den tekniske udvikling.
- Verdensstrømmen har vendt sig. - Det er mod den, vi vil dæmme op.
Glimrende. Ti mennesker i Torslev vil dæmme op mod en verdensstrøm.
De er naiv, hr. Jensen.
Ja, hvis det er naivt at tro på de store idéer.
Der er ikke tale om at være naiv, men om at være idiot eller ikke.
Når Mikkelsen selv siger det, er det rigtigt.
De mener vel ikke nogen af de tilstedeværende?
- Jeg ved nok selv, hvad jeg mener. - Hvad mener De egentlig?
Du tror, du på 14 dage kan finde ud af noget, som alle vi andre har overset.
Du er sgu beskeden! Du vil have os til at stikke penge i dit kridt.
Nej, min ven. Det er ikke Fjollerup, du er kommet til.
- Jamen, far dog! - Ja, hvad så?
Han skal ikke komme her, hvor han ikke hører hjemme. Vi kender hans herkomst.
Han er en kanin, der vil puste sig op til en løve.
Lige fedt hvor meget De puster, bliver De aldrig andet end en stud!
- Hvad fanden står De og griner ad? - Kan man have en stud til formand?
Hr. Nielsen... Jeg er så ked af det.
- Vær ikke vred på far. - Blæse være med ham.
Vi skal danse, Lise. Hvorfor ikke? Kom nu.
Vi vil ikke have noget med ham at gøre. Han er en farlig mand.
Han er farligere, end De tror. Nu danser han med Lise.
- Godmorgen, hr. Nielsen. - Godmorgen.
Ja, det trak jo længe ud i nat. De fik vel sovet?
Ikke meget, men jeg har det storartet.
Ja, jeg så, De dansede med frøken Mikkelsen.
Sikke en pige, hva'? Og så fik jeg drillet Mikkelsen. Det var det bedste.
Den dumme stud. Og jeg skal drille ham mere endnu.
- Godmorgen. En bitter af de store. - En livsvækker. Så gerne.
Nå ja... Ved d'herrer, hvem De er?
Goddag. Sagfører Salling, Torslev.
- Nielsen. - Australien.
Glæder mig at hilse på Dem, hr. Nielsen.
Jeg har hørt om Deres ankomst og tillader at anbefale mig.
- Hvis De får brug for en sagfører... - Det kan jo godt være.
De kunne jo skaffe mig i forbindelse med godsejer Due på Søholm.
Godsejer Due?
Han har nogle grunde, nogle kridtbjerge, jeg er interesseret i.
Ja, godsejeren er jo en meget eksklusiv mand. Af den gamle skole.
Jeg vil blæse på den gamle skole. Så kan jeg selv gå derop.
Nej, så må det hellere gå via mig. Jeg kender ham jo.
Hvis jeg nu kunne skaffe Dem en middagsinvitation...
All right, så gør det.
- Tak, fordi godsejeren ville se mig. - Velkommen.
- Det er hr. Nielsen. Godsejer Due. - Det glæder mig. Hjertelig velkommen.
Der er altid en glæde at hilse på et bysbarn, -
- som har haft lykken med sig i det fremmede.
Og som alligevel vender tilbage til sin fødeby.
- Mange tak. - Godaften.
Er De her? Jeg troede, De skulle til møde om kulturhallen.
Dernede får man kun åndelig føde. Og vi to kender godsejerens mad.
men end er der sang i skoven
højt bølger det røde flag
end er der en Gud foroven
der råder for Danmarks sag
Mine venner! Mit hjerte er fyldt med glæde, -
- når jeg ser ud over denne talrige forsamling.
Det styrker mig i håbet om, at vort store værk må lykkes.
(latter og spredt tale)
Det er mig en stor glæde at se Dem her i aften.
Tak.
Det er forbandet, som godsejeren gør kur til den unge mand fra Australien.
Han tænker måske på at erstatte gårdens besætning med kænguruer.
Sludder. Kænguruer kan ikke trives her i landet. Vel, hr. dyrlæge?
- Hvad kan de ikke? - Kænguruer kan ikke trives her.
Jo. Jeg kendte en kænguru i Randers.
Den var så durkdreven, at den snørede pungen sammen, når den så en sagfører.
- Skål! - Skål!
Der er noget eventyrligt ved forholdene i de nye verdensdele.
Herhjemme kæmper vi en hård kamp for tilværelsen.
- Godsejeren kan vist ikke klage. - Jo. Jeg har såmænd grund til det.
De store jordbesiddere strider hårdt for at holde sammen på stumperne.
Nutiden farer ublidt frem mod de gamle slægter.
Og de gamle mærker. Skål, apoteker.
Det var ikke de materielle nydelser, vi drøftede!
Ja, hvis man så endda havde kapital til at modernisere gårdens drift med.
- Nå, den kunne De vel nok finde. - Ja, sagtens!
Det var ikke nogen dårlig forretning at anbringe sine penge i Søholm.
Via Salling, selvfølgelig.
- Var det noget for Dem, hr. Nielsen? - Næ, det tror jeg ikke.
- De kunne jo købe Søholm. - Det kommer an på, hvad den koster.
Sælge Søholm? Det har jeg aldrig før kunnet tænke mig.
Næ, selvfølgelig. Så taler vi ikke mere om det.
Hvorfor ikke? Godsejeren sagde jo, at han aldrig før kunne tænke...
...tænke sig at sælge. Men godsejer Due er jo ikke helt ung længere.
Næ, og Salling kan ikke så godt vente længere.
Har De virkelig lyst til at blive ejer af Søholm?
Ja... det har jeg måske. Hvad koster den?
Koster? Ja, det har jeg oprigtig talt aldrig nogensinde tænkt over.
Næ, godsejeren har aldrig tænkt over det,-
- men vi ved, hvad den er værd. 1.250.000.
Det er 1 1/4 million.
- Hvad står der i prioriteterne? - En million.
Så er det med besætning, redskaber og alt løsøre.
Ja, bortset fra familieportrætterne.
Nå ja, naturligvis.
De har jo en mønsterbesætning her på gården. Ikke sandt, dyrlæge?
Der har sagføreren for en gangs skyld ret.
Skål, Salling! Førsteklasses kvaj. Ja, kvæg.
Nå ...ja.
- Hvornår kan den tiltrædes? - Tja... med det samme.
- Det var en kvik, lille forretning. - Er det Deres alvor?
Jeg spøger aldrig i forretninger. Jeg kender Søholm, fra jeg var dreng.
Og jeg har mine planer med den.
Lad os så række hinanden hånden i løftet om hver især, -
- efter bedste evne, at give en skærv, så vort ungdoms værk bærer frugt.
Og hermed overlader jeg ordet til udvalgets formand, købmand Mikkelsen.
Ærede forsamling!
Ja, se, jeg er jo ikke taler.
Men jeg vil spørge jer, om der er to livsretninger?
De, som æder og drikker på slottet og mæsker sig med sovs og kanofler, -
- og så vi andre, som er her?
Jeg synes, det er noget svineri, at Allerup ikke er her.
Nemlig!
Men lad dem bare æde og drikke, så de bliver blå i hovederne.
Kulturhallen skal op, om det så skal koste mig 1.000 kroner. Nemlig!
(klapsalver)
Tak, Mikkelsen. Det var smukt af Dem.
Jeg har sat mig for, at nu skulle der være alvor i sagen.
De kender nok Mikkelsen, når han kommer på den side af det.
Så vil jeg ønske Dem tillykke med Søholm, hr. Nielsen.
Gid De må befinde Dem vel heroppe -
- og holde de gode gamle traditioner i hævd.
Jeg takker Dem, godsejer Due. Gården skal jeg værne om, -
- og der skal blive taget hensyn til traditionerne.
Men ellers er det en ny tid, der rinder op.
Den ny tid har en fast, og måske hård, hånd.
Det varer ikke længe, før arbejdet begynder i Søholms kridtbjerge.
Kulrøgen vil drive gennem parken, -
- guldfloden vil springe frem til menneskers glæde. Penge er magt.
- Skål, mine herrer. - Skål. Og tillykke.
Det bliver en krone og 37.
- Har De hørt det sidste nye? - Er der nogen af os, der hører det?
Men hvis det er, at Søholm er solgt til ham Nielsen, så ved jeg det.
Nå. Ja, gud bevares. Værsgo. Farvel.
- Har De hørt det? Om Søholm? - .Jo tak. Det ved jeg sgu godt.
Det har jeg vidst siden i går aftes.
Nu nærmer kampen sig. Nu gælder det om at holde sammen.
Nej, nu gælder det om at holde kæft. For nu er situationen en helt anden.
Hvad vil det sige?
Nu er han jo bosiddende borger og største skatteyder i kommunen.
- Det er en helt anden situation. - Det indser jeg ikke.
Men jeg er glad for de 1.000 kr., De har lovet os.
- 1.000 kr. og lovet og lovet... - Hvad mener De?
Det kommer an på, på hvis grund kulturhallen skal rejses.
- På hvis grund? - Ja!
Bidragene på Allerups liste var betinget af, kulturhallen lå i vest.
Det vil jeg ikke smide penge ud til.
- Det sagde De ikke i går. - Man kan ikke få alting med.
- De falder da ikke fra, Mikkelsen? - Jeg falder ingen steder.
Jeg siger kun... Goddaw, Nielsen.
Nå, selve herremandens far i egen person.
Der er sket store forandringer i den indenrigskommunale kommission.
Sikke en omvæltning, Nielsen.
- Jeg går ind og taler med Lise. - Gør det. Hun er i køkkenhaven.
Til tjeneste, Niels.
Jeg skal have nogle cigarer til min søn og mig.
- Men ikke de sædvanlige brækpinde. - Nej nej.
Nej, her skal du se, Niels.
Her har vi den fineste, som jeg har.
Men... den er jo også dyr.
De kan bare sende regningen. Det er så nemt med det.
Bare man har meget til gode hos jer.
Ja, jeg sagde til min søn, at vi vil...
Vi vil blive ved at købe vores cigarer ved Mikkelsen, for det...
Det er jo... en gammel bekendt.
Vil Niels have et glas sherry? Eller portvin?
- Jo, skidt. Det kan vi da godt. - Jamen så da... Værsgo, Niels.
Så skal vi se, her har vi den. Hva'?
Hvorfor er De nu så tvivlende over for sagen?
Vanskelighederne er vist større, end De tror.
Lige meget. Det skal nok vise sig, at de ideale magter er stærkest.
Hr. Nielsen er en stor mand nu. Han er klog og dygtig.
- Det er svært som De beundrer ham. - Det har jeg altid gjort
En mand, der har udrettet det, forstår i hvert fald at handle.
Det er bare, fordi han nu er godsejer.
Nej. Det har De ingen ret til at sige.
De danser om guldkalven ligesom de andre. De har skuffet mig, Lise.
Godmorgen, hr. godsejer. Tillykke med værdigheden.
Tak skal De have. Undskyld, hvem er De?
Sodberg. Maler Sodberg til tjeneste.
Nå ja, De er med i udvalget til kulturhallen.
Ja, det vil sige... Jeg tror nu nok, jeg melder mig ud.
Jo, for ærligt talt, kultur i sådan en lille by. Det fører jo ikke til noget.
Næ, så er der mere bid i Deres fabrik, hr. godsejer.
- Nå, synes De det? - Ja.
Søholm er jo en dejlig gård, men den er lidt forfalden.
Den kunne trænge til malerarbejde. Jeg har forhandlet med et par stykker.
Hvis det er Olsen eller Flindt, er de nogle svin.
Vi kan jo komme tilbage til sagen. Godmorgen, hr. Sodberg.
Godmorgen.
- Godmorgen. - Godmorgen, er det Dem?
Ja. Jeg kommer bare for at give Dem lejlighed til at ønske mig tillykke.
Så tillykke.
Jeg troede ikke, De kom her. Jeg troede, De var uvenner med far.
Nå, det pjat! Det regner jeg ikke.
Gud ved, om han er uvenner med mig i dag.
Efter at De er blevet godsejer?
Ja. Det er morsomt at se, hvordan stemningen har vendt sig.
Det må være morsomt pludselig at blive herremand.
Jeg kan huske som barn, når jeg gik forbi Søholm.
Jeg næsten nejede for det gamle, smukke eventyrslot.
Sådan så jeg ikke på det. Jeg var gal over, -
- at nogen skulle have det så fint, når jeg var en pjaltet dreng.
- Og nu ejer De det. - Ja. Nu er det mit.
Ja, det er rask gjort Men er magten nu så dejlig?
- Den er livet for en mand. - At herske over andre?
- Hvis man kan. - Så har De alt, De kan ønske Dem.
Ikke alt. Men det får jeg nok. Det er ikke tilfældigt, jeg kommer.
I går købte jeg et gods. I dag har jeg et flot hjem at byde Dem.
Vil De gifte Dem med mig?
De har nok hele Deres plan i orden. I går købte De en herregård.
Og i dag vil De købe en kone. Det kan De måske også.
- Men det bliver ikke mig. - Købe en kone? Hvorfor siger De det?
Fordi jeg ikke er lyriker og vant til fine talemåder?
Jeg forlanger ingen fine talemåder.
Det, jeg sætter pris på, er langt mere jævnt, end De tror.
Hvad er da det?
Det er bare lidt følelse. En smule hjerte og ikke bare guld og glimmer.
Jeg tror ikke på lykken uden ballast.
Når krybben er tom, bides hestene.
Det gør mig ondt for Dem, hvis De ikke har læn andet.
- Er det lærer Jensen, De foretrækker? - Tillykke med Søholm, hr. godsejer.
Vi vrider den, Mikkelsen.
- Skål, Mikkelsen! - Skål.
- Her er så havanneseren. - Tak for det.
Så skulle jeg vist se at komme hjem. Farvel, Mikkelsen!
- Farvel, min ven! - Farvel.
Nå, der er min hr. søn. Han har været nede i haven hos Dem.
Har... har godsejeren?
Han har nok besøgt komtesse Lise.
Det kunne jo hænde, vi kom i familie med hinanden.
Jeg skal se, hvad jeg kan gøre. Farvel, Mikkelsen!
Drukballon...
- Værsgo. Der er mere garn. - Tak, min pige.
Du ser så bleg ud, Lise. Er du ikke rask?
Jeg fejler ikke noget.
- Er der gået dig noget imod? - Nej, der er ingenting.
- Nå, Lise... hvad sagde han? - Hvem?
Godsejeren. Du har jo snakket med ham lige nu.
Friede han?
Som din far forlanger jeg et svar.
- Ja, han friede. - Nå, og hvad sagde du så?
- Jeg sagde nej. - Jamen bevares! Er du da tåbelig?
Jamen, Mikkelsen. Det må barnet da selv om.
Er du nu også blevet tosset? I er et par dumrianer, begge to.
Nu kunne vi sidde på Søholm og dupere hele rapset.
Jeg skal nok tale med dig, min tøs.
Du skal ikke tale med mig om noget, der kun vedkommer mig.
Gudfader, hvor er hun da næsvis. Det har hun efter dig... Spjæt-Sidse!
Ja, bette Nero. Nu skal du være i godt humør, for nu kommer dyrlægen.
Og så bliver du rask.
Hr. dyrlæge Allerup.
Nu er det tredje gang, du sender bud efter mig.
Ja, goddaw. Men han er jo også syg.
Er det, fordi du er blevet godsejer og synes, det er sjovt at holde dyrlæge?
Nu har jeg gået i 15 år og spekuleret på, -
- hvad den hund fejler. Nu vil jeg have det undersøgt.
Han fejler ikke andet, end at han er 22 år gammel.
Der er noget galt. Jeg tror, det er noget indvendigt.
Indvendigt?
Jamen så må vi jo se efter. Værsgo at sætte ham op på bordet.
Vi må have ham herop.
Sig mig engang, Niels. Du har vel ikke en lommekniv?
Har du det? Tak skal du have. Mange tak.
Ja, den er jo godt rusten. Dejligt. Nu skal du se her.
Nu holder du ham i benene, ikke? Og så sprætter jeg maven op.
Nej! Hvad er det, De vil?
Jeg vil sprætte hunden op og se, hvad der er i vejen.
- Hvor kan det falde Dem ind? - Du sagde, det var indvendigt.
Så er vi nødt til at sprætte den op, lille Niels. Kom så.
Gå væk. Lad mig få min kniv. Jeg tror ikke, hunden fejler noget.
Det har jeg jo sagt hele tiden. Send ikke bud efter mig én gang til.
Så sprætter jeg maven op på jer begge to!
Bette Nero, du skal ikke bryde dig om ham. Han er ikke rigtig klog.
(øredøvende støj fra byggeplads)
(motorlyde)
(sprængning)
- Godmorgen, dyrlæge. - De hænger ordentlig i herude, hva'?
Ja, det går rask fremad.
De har gnavet et ordentligt stykke af klinten.
Det er en måned siden, vi begyndte. Både maskinen og jeg har stærke kæber.
- De er jo ikke bange for at gabe op. - Hvabehar?
- De er ikke bange for at gabe op! - Nej, såmænd.
Hvor kan De holde ud at trave rundt i det Spektakel?
Jeg holder af at være, hvor der arbejdes.
Længes De aldrig efter en stille stund sammen med en, De godt kan lide?
- Det kan jo komme. - Hva'?
Så gør noget for at vinde hende.
Den pige, jeg mener, får du ikke sådan på kridt.
- Jeg har måske også kig på én. - Nåeh? Her fra byen?
- Det siger jeg ikke. - Frederikke?
Jeg siger det ikke!
(sprængning)
Nu overlader jeg Dem til Deres modbydelige spektakelmaskiner.
- Godmorgen! - Godmorgen!
Hva'? Ja.
Jørgensen?
- Var der noget? - Har du ikke et skvæt cognac?
Eller lidt brændevin? Kaffen er så tynd.
Nej. Godsejeren har forbudt, at der serveres spiritus tidligt på dagen.
Tidligt og tidligt... Hvad er tidligt? Hvad er klokken?
Snart elleve.
Elleve! Det er sgu da ikke tidligt.
Hør, Jørgensen. Vær nu flink.
Brændevin er ikke egentlig spiritus, når man ser det fra den side af.
Beklager. Jeg har mine ordrer, hr. Nielsen.
Hr. Nielsen, hr. Nielsen. Nu har jeg heddet Niels Pind hele mit liv.
Kammerlakaj!
Du ligner en solopgang. Godmorgen, Hanne.
Næh se. Er hofjægermesteren på morgentur?
Hold din kaje, din skruk.
Hvad vil du hernede hos vi småfolk?
Jeg ville bare kigge lidt til sagerne. Til dyrene.
Og til dig.
- Det var kønt af dig, Niels. - Ja... ja.
Åh herregud da. Der er mine radiser. De er blevet store.
Det var en skam, jeg ikke kunne få dem med derop.
- I har vel radiser nok på godset. - Men det er jo ikke mine radiser.
Jeg vil lige ind at kigge.
- Her er nu skønt herhjemme. - Jeg skal nok få vasket og skuret.
Nej, det må du knageme ikke. Du må ikke røre ved det.
Det skal være, som da jeg gik herfra. Der hænger mine gamle bukser.
- Dem er der nok kommet møl i. - Skidt, så er der lidt liv i huset.
Nu er det snart en hel måned siden, jeg kom derop.
Tiden går, bette Niels. Det kan snart blive jul.
Og vi har ingen sommer hat.
Hvad skal du med en sommerhat, når det snart er jul?
Din dumme tudse.
Det er dejligt at grine sammen med dig igen, Hanne.
- Jeg har ligefrem længtes efter dig. - Så kunne du være kommet herned.
Det har været så sæd deroppe på godset.
De går og kalder mig hr. Nielsen.
Uf! Det er noget godt skidt alt sammen.
Det var da en skam. Jeg har såmænd også længtes efter dig.
Siger du det, bette Hanne?
Du er søreme den skønneste af alle mennesker.
Der går lærer Jensen. Han skal nok ind til mig og blive trøstet lidt.
Han har det skidt.
Ved du hvad, Hanne? Jeg tror, vi har det skidt alle sammen.
Det lille dalstrøg vil jeg fylde op med jord fra skrænten til højre.
Oven på den vold lægger vi skinnerne til tipvognene.
- Er De med, hr. godsejer? - Ja ja.
Så er der en anden ting, jeg gerne vil vise Dem. Her skal De se.
Så begynder vi på den vestlige side ved den høje top.
Så er det forbi med romantikken der.
Romantikken? Er De pludselig blevet romantiker?
Nej, jeg er ikke. Gå videre.
Hvorfor nu være så trist? De har da mange venner her i byen.
Det er vist ikke ret mange. De fleste af dem, jeg troede var det...
...har svigtet.
Hr. Mikkelsen har altid været en lusk.
Jamen hvad så med Lise?
Åh, Lise... hun bryder sig ikke om mig mere.
- Jeg står helt alene, Hanne. - Hvor er det en skam.
Hvad vil du så gøre?
Jeg vil rejse til en anden by et andet sted.
- Og begynde en ny kamp. - Jeg blev nu her, hvis jeg var Dem.
Man skal ikke sådan give op på halwejen.
- Jørgensen? - Ja?
- Ved De, hvor min far er? - Nej. Han gik for et par timer siden.
- Er det da ikke Spisetid? - Jo. Maden er parat.
- Udmærket. Vil De servere? - Meget vel.
Nå... du er begyndt?
Ja. Vi var enige om at spise klokken tolv.
Jo, men jeg var gået lidt ned til mit gamle hus.
- Har det nogen interesse? - Ja...
Så snakkede jeg jo lidt med Skruk-Hanne.
- Og så kom lærer Jensen. - Det halvskøre påskelam.
- Hvad sagde han? - Ja, han var jo ked af det.
- Nu ville han rejse, sagde han. - Det er da fornuftigt.
Nå, synes du det? Du er svært vigtig, nu du har fået ham smidt ud.
Hvad er det, du siger?!
Jeg har gået og fedtet for dig, fordi jeg var stolt af dig, -
- men engang var jeg ikke så stolt. Da jeg aldrig høne et muk fra dig -
- og ikke vidste, om du var levende eller død. Da tog Jensen sig af mig.
Ham skal du ikke træde på.
Ellers er du en skidt kammerherre, selv om du har købt en herregård.
Lad nu være at skabe dig. Du var da den første, jeg søgte.
Jeg tog dig ud af den beskidte hule og tog dig herop, gav dig pæne klæder.
Ja, det ved jeg godt. Men jeg var mere glad nede i min gamle hule -
- end heroppe i alt det lakerede skidt.
Du vil vende op og ned på alle, bare fordi du har penge.
Det begriber du jo ikke noget af, dit gamle fæ.
Hvad dælen bilder du dig ind? Kalder du din far for et fæ?
Nu skal du knageme tage dig i agt.
Jeg gav dig en røvfuld, da du var dreng. Du kan få én til!
Jeg pifter på dine penge! Jeg har klaret mig selv før.
Før var jeg fuld tre gange om ugen. Nu tør jeg ikke snuse til en prop -
- bare for at være fin. Men det skal blive løgn!
Her har du dit tøj! Bukserne beholder jeg på.
Så kan du sende din lakaj ned at hente dem. So long!
- Kuk-kuk! - Nå, er det dig, Niels?
Det er hyggeligt at se dig her igen.
Det er dejligt at komme i sine gamle folder, når man er ved kancellirådet.
- Hvad siger din søn til det? - Så kan han lade være at være vigtig.
Nu går han ude i de kridtbjerge og roder med en hel masse mennesker.
- Den torsk! - Han er ingen torsk.
Det er strålende, hvad han har gjort
- Såeh? Er det det? - Tænk, hvad han har gavnet byen.
Skaffet arbejde og velstand til en masse. Vær stolt af ham, Niels.
Hvorfor det? Han er jo ikke stolt af mig.
- Men du holder med ham. - Jeg holder aldeles ikke med ham.
- Så holder du af ham. - Dit gamle vrøvl.
Jo, du gør, bette Lise. Jeg ved det godt.
Ja, det var kosten. Og det var strygeren.
Og det var lakken. Det er jo helt godt.
Vi skal have Søholm pudset op nu. Jeg har fået entreprisen.
- Godsejeren er en herlig mand. - Ja, det er han. Der er fut i ham.
Der er jo også kommet penge til byen. Jeg kan mærke det.
De betaler deres regninger herinde, og de drikker sig fulde.
Det går godt.
En fornøjelse at se, hvor I kan svinge.
Hvordan holder I rede på alle de standpunkter?
- Må jeg være fri? - Hov!
Goddag.
Lise, spring ned i kælderen, og hent et pund gips.
(dyrlægen ler)
(Niels synger)
Goddag.
Gå væk med dig. Jeg vil ikke have dit rend her.
Kom nu med labben, dit gamle pindsvin.
Når du ligefrem beder om forladelse, kan jeg ikke lide at være stor på den.
Og så er der noget, du skal vide. Som du kan tage stilling til.
Jeg har giftet mig med Skruk-Hanne. Så kan du skabe dig og stå på hovedet.
- Jeg er ligeglad. - Tillykke!
Siger du "tillykke"?
Hvad søren skulle du ellers sige? Vi har nu gjort det for at drille dig.
Men dét vil jeg sige dig: Mig og min frue vil ikke op på dit møgslot.
- Vi bliver, hvor vi er. - Ja ja, det må I jo selv om.
Må vi det? Det manglede sgu også bare.
- Og så er du flink ved Jensen. - Så flink som du aldrig har drømt om.
- Kom nu her, far. - Ja ja... ja.
- Goddag. - Goddag.
- Har De tid et øjeblik, Mikkelsen? - Naturligvis.
For Dem er jeg altid disponibel, hr. godsejer.
Jeg har på fornemmelsen, det går lidt småt med den kulturhal.
Ja, folk er jo lidt fedtede.
Jeg har tænkt mig at garantere Dem resten af den sum, der er nødvendig.
- Det må jeg sgu sige! Hva'? - Jamen det er jo... Bravo.
Men kun, hvis jeg kan se på listerne, der er en ærlig vilje hos beboerne.
Det er klan. Alle må være med.
Jeg har gjort alt for at få folk til at tegne sig.
For det er jo mig en hjertesag.
Ja, jeg kender Dem. De er ikke bange for at bringe et offer.
Offer?
De og jeg er de største skatteydere. Det er naturligt, at vi går i spidsen.
Gå i spidsen? Jamen jeg... Hvor ender vi så?
Jeg giver de fleste penge til at bygge for. Og så giver De Deres grund.
- Min grund? Gratis? - Ja, naturligvis.
- Jamen det... det... - Nå, nu kniber det, Mikkelsen.
Det kan man da ikke sådan forlange. Det er jo penge ud af lommen.
Det er kun en bagatel, mod hvad jeg giver.
Jamen nej nej. Det gør jeg ikke. Det er sådan et princip, jeg har.
Sludder! De har sgu ingen principper.
Jo jo. Den grund har jeg lovet at tilskynde min kone.
Din kone? Skruk-Hanne siger ellers, at du også har lovet hende noget.
Skruk-Hanne? Hvad vrøvler du om?
Skruk-Hanne siger, at du har lovet hende at give den grund.
Hvad dælen skal hun rodes ind i det for?
Lad os høre, hvad du har lovet din kone. Fru Mikkelsen!
Lad være, for pokker! Jeg ved nok selv, hvad jeg har lovet.
Når jeg har lovet at give en grund, så giver jeg grunden.
Det tænkte jeg jo nok.
Det skal ikke siges, Mikkelsen er fedtet, når det gælder ånden.
Hør, Mikkelsen, hvorfor kan drengen ikke få sin læsebog?
Han havde jo ingen penge. Jeg giver ikke sådan en fyr kredit.
Jeg ved nok, De ikke giver noget væk. Så betaler jeg af egen lomme.
Ja, bevares. Bevares.
- Jensen, De bliver da aldrig klogere. - Det bryder jeg mig heller ikke om.
- Værsgo. Vi må hen på skolen igen. - Har De tid et øjeblik, lærer Jensen?
- Har vi to noget at tale om? - Det kunne dog være.
Jeg er ikke mere forretningsmand, end at jeg kan sætte mig ind i-
- andre menneskers tankegang.
Gør Dem ingen ulejlighed for min skyld.
Nu er jeg kommet hjem til min fødeegn og har set alt det smukke, her er.
Så har jeg forstået, der også kan være noget godt i det, De kæmper for.
Jeg tror, De på Deres område er mand for at gøre et godt stykke arbejde.
Det tager jeg min hat af for. Selv om det ligger uden for mine interesser.
Og når Jens tager hatten af, så er det noget, der dur.
Jeg er ligeglad med, hvad han tager hatten af for.
Jeg giver Dem penge, så De kan realisere Deres planer.
- Vil De give mig penge? - De fortjener at få en chance.
De skal aldeles ikke give mig chancer. Jeg tager ikke imod Deres hjælp.
Deres mindre end nogen andens. Vi vil ikke have Deres almisser!
Kom ikke her og spil stor. Hvad har De med kultur at bestille?
Der lyser ikke kultur ud af Deres hovne guldgraverfjæs!
Det er rene ord for pengene.
Det er kun hård og kold beregning. Lige netop den type, vi vil udrydde.
- Tænk på idealerne, lærer Jensen. - Jeg taler om menneskelige følelser!
Jeg ville føle det som en skam at tage imod penge af en mand...
- Tag det nu roligt. - De skal ikke bestemme over mig!
- De kan jo ikke lide mig! - Nej, det kan jeg forsikre Dem for!
De repræsenterer alt det, jeg hader.
De har forpestet hele ånden i byen, -
- gjort alle hjerter kolde og egoistiske, selv de bedste!
- De er jo fra sans og samling! Gå nu. - Ja, jeg skal nok gå.
Her i sognet har jeg ikke mere at gøre.
Han er jo gal. Man smider ikke en formue væk af hidsighed.
- Så løb dog efter ham, mand! - Lad mig. Jeg forstår ham nok bedre.
- Så løb efter ham! - Der skal løbes stærkt.
- Vil De ikke tale med mig? - De holder bare med de andre.
Det gjorde mig ondt at se, hvor uretfærdig De var imod...
Hr. Nielsen! Tror De, at jeg vil tage imod hjælp, penge af en mand,-
- som har ført et dræbende stød mod mig?
- Han vil bare triumfere over mig! - De gør ham uret.
Han vil ikke triumfere. Han vil bare så gerne hjælpe Dem.
Det var både ærligt og godt ment.
Forstår De da ikke, at al min glæde,-
- al min begejstring er taget fra mig... med Dem?
Nu skal De gøre, som jeg siger. For min skyld.
Tag imod den håndsrækning.
Så har De gjort mig en glæde, jeg aldrig vil glemme Dem.
Kom.
Hr. Nielsen, jeg vil kun sige Dem,-
- at jeg fortryder, at jeg var heftig imod Dem før.
- Jeg har gjort Dem uret. - Så taler vi ikke mere om det.
- Tilbuddet står ved magt. - Så siger jeg Dem tak.
- Jeg håber, De får glæde af det. - Det har jeg allerede haft.
Det er altid en glæde at træffe et rigtigt mandfolk.
Farvel.
Tak, Jens.
Nu giver bette Lise knageme også hendes bidrag.
Jamen det er da grusomt, som de kysser.
Kom nu. Det der kan han klare alene. Der kan du ikke hjælpe ham.
Jeg er jo da tøsens svigerfar.
Tænk engang, at han gik hen og erobrede bette Lises hjerte.
Kom nu, Sodberg.
Lise! Lise!
Ja?
Du skal knageme være god ved ham.
Husk på, det er Niels Pinds dreng.